Hvor er du? Kom ut!
Kom ut!
- Jeg kommer og tar deg!
Hvor er du, lille kjeltring? Jeg kommer og tar deg.
Hm.
Hvor er bursdagsjenten min, hm?
Jeg kommer til å spise henne når jeg finner henne.
- Åh!
Jeg skal spise deg.
Uhm, Fergus, ingen våpen på bordet.
Kan jeg skyte en pil? Kan jeg? Kan jeg? Kan jeg?
Vær så snill? Kan jeg?
- Ikke med den. Hvorfor ikke...
..bruke din helt egen?
- Gratulerer med dagen, min lille elskling!
- Slik, for en flink jente.
Dra helt tilbake til kinnet. Slik ja.
Hold begge øyne åpne.
Og, slipp!
- Jeg bommet. - Gå og hent den, da.
En bue, Fergus? Hun er jo en Lady.
- Åh! Du!
Et vettelys.
De finnes jo.
Merida, kom, kjære.
- Vi drar nå. - Jeg så et vettelys.
- Jeg så et vettelys - Et vettelys?
Du vet, noen sier at vettelys vil lede deg til skjebnen din.
- Å ja. Eller en pil. - Åh!
Kom igjen, la oss komme oss avgårde før vi ser et dansende fugleskremsel.
Eller en kjempe som valser blant blåklokkene.
Din far tror ikke på magi.
Vel, det burde han. For det er sant.
Mor'du! Elinor, løp!
- Herre!
Kom her, du!
Noen sier at skjebnen vår er knyttet til landet...
...like mye en del av oss som vi er av det.
Andre sier at skjebnen er vevd sammen, som et stykke tøy.
Så at ens skjebne er flettet sammen med mange andres.
Det er en den ene tingen vi leter etter eller prøver å endre.
Noen finner den aldri.
Men det er noen som er ledet.
Fortellingen om hvordan min far mistet beinet sitt
til demonbjørnen Mor'du ble legendarisk.
Jeg ble søster til tre nye brødre.
Prinsene. Hamish, Hubert og Harris.
Noen små djevler, mer som.
De slipper unna med mord.
Jeg slipper aldri noe.
Jeg er prinsessen.
- Åh!
Jeg må være et forbilde.
Jeg har plikter, ansvarsområder, forventninger.
Hele livet mitt er ferdig planlagt,
forberedt til den dagen jeg skal bli...
Vel, min mor.
Hun overser hver eneste dag i livet mitt.
"Ja, Robin, godeste Robin, og du skal vite av meg."
Projiser!
"Og du skal vite av meg!"
Artikuler. Du må kunne bli forstått fra alle steder i rommet,
eller så er bortkastet.
- Dette er alt for ingenting. - Jeg hørte deg!
- Fra toppen av.
En prinsesse må være kunnskapsrik om hennes kongedømme.
Hun tegner ikke kruseduller.
Det er en C, kjære.
En prinsesse humrer ikke.
- Mm! - Fyller ikke munnen full!
Våkner tidlig.
er medfølende...
...tålmodig, forsiktig,
ren.
Og viktigst av alt, en prinsesse streber etter... Vel, perfeksjon.
Men av og til,
så er det en dag der jeg ikke trenger å være en prinsesse.
Ingen leksjoner, ingen forventninger.
En dag hvor hva som helst kan skje.
En dag der jeg kan endre min skjebne.
Jeg er skrubbsulten. Er du også sulten, Angus?
Pfft!
- Da blir det havre.
God dag, Prinsesse!
Jeg finner ikke saltet. Hvor puttet du det?
Det var her for et minutt siden, sist jeg så det.
Og så, ut fra ingenting, kom den største bjørnen noensinne.
Pelsen hans var dekket i våpnene til falne krigere.
Ansiktet var arret med et dødt øye.
Jeg trakk sverdet mitt og...
Voosj!
Ett sveip, og sverdet hans knuste.
Og "kjomp!", og så var pappas bein borte.
Ned i monsterets mage hadde det forsvunnet.
Åh, dette er yndlingsdelen min.
Mor'du har aldri blitt sett siden,
og vandrer rundt i villmarken, mens han tørster etter hevn.
- La ham prøve seg.
Jeg skal gjøre meg ferdig med det jeg ikke klarte første gang.
Merida, en prinsesse plaserer ikke våpenet sitt på bordet.
Mamma! Det er bare buen min.
En prinsesse burde ikke ha våpen, mener jeg.
- La henne være.
Prinsesse er ikke, å lære å kjempe er nødvendig.
Mamma? Du gjetter aldri hva jeg gjorde i dag.
- Hm? - Jeg klatret opp Heksetannen,
og drakk fra Ildfossen.
Ildfossen?
Det sies at det kun var kongene fra urtiden som var modig nok til å drikke ilden.
- Hva gjorde du i dag, kjære? - Ingenting, mamma.
Sulten, eller?
- Mamma! - Du kommer til å få fryktelig mageknipe.
Åh, Fergus, kan du ta en titt på din datter sitt fat?
- Hva så?
- Åh, dere flotte... - Ikke la dem slikke...
Gutter, dere er rampete.
Ikke bare lek med haggisen deres.
- Æsj! - Hvordan vet dere at dere ikke liker den,
hvis dere nekter å smake på den.
Det er jo bare litt sauemage.
Det er jo deilig. Mm!
- Min Lady. - Takk skal du ha, Maudie.
- Dere er blitt for store, begge to.
Aha.
Fra Lord Macintosh, MacGuffin og Dingwall.
Svarene deres, uten tvil.
Jau, jau!
- Hei, hei!
Hold dere vekke fra maten min, grådige kjøtere.
Tygg på den, rampebikkjer.
- Fergus?
De har alle akseptert.
Hvem har akseptert hva, mor?
Gutter, dere kan forlate bordet.
- Oof!
- Hei!
Hva har jeg gjort nå, da?
Din far har noe han vil diskutere med deg.
Fergus?
Åh.
Øh... Merida.
Lordene vil komme her med sønnene sine som vil be om din hånd i ekteskap.
- Hva? - Klanene har akseptert.
- Pappa! - Hva? Jeg...
Du... Hun... Elinor?
Ærlig talt, Merida, Jeg skjønner ikke hvorfor du reagerer på denne måten.
I år så vil hver klan presentere en forlover som vil konkurrere i tevlingen for din hånd.
Jeg antar en prinsesse bare skal gjøre som hun blir bedt om?
En prinsesse hever ikke stemmen.
Merida, dette er hva du har forberedt deg til hele livet.
Nei, det er det 'du' har forberedt meg til.
Jeg kommer ikke til å gjennomføre det. Du kan ikke tvinge meg.
Merida!
Huh? Merida!
Gutter!
Mor. Friere? Giftermål?
Det var en gang et kongedømme...
Åh, mamma!
Et gammelt kongedømme.
Dets navn er for lengst blitt glemt,
som ble hersket av en vis og rettferdig konge, som var høyt elsket av folket.
Da han ble gammel fordelte han landet blant sine fire sønner,
slik at de skulle være søylene som freden i landet hvilte på.
Men den eldste prinsen ønsket å regjere landet for seg selv.
Han gikk sin egen vei og kongedømmet havnet
i krig, og kaos og ruiner.
Det var en hyggelig fortelling.
Det er ikke bare en fortelling, Merida.
Legender er lærdommer. De har ofte en sannhet i seg.
Åh, mamma.
Jeg vil råde deg til å forsone deg med dette.
Klanene kommer for å presentere sine friere.
- Det er ikke rettferdig. - Åh, Merida.
Det er et giftermål. Ikke verdens ende.
- Du murrer - Jeg murrer ikke.
- Jo, kjære. Du murrer når noe plager deg.
Jeg skylder på deg. Stahet.
Det er utelukkende fra din side av familien.
Så jeg kan forstå det slik at praten ikke gikk så bra?
Åh, jeg vet ikke hva jeg kan gjøre.
- Snakk med henne, kjære. - Det er jo det jeg gjør.
- Hun hører bare ikke etter. - Kom igjen, da.
Lat som om jeg er Merida. Prat med meg.
Hva ville du ha sagt?
Åh... Jeg klarer ikke dette.
Selvfølgelig klarer du det.
Slik, det er dronningen min.
Greit, vi prøver.
"Jeg vil ikke gifte meg."
"Jeg vil være alene og la håret blafre i vinden..."
"...mens jeg rir gjennom dalen og skyter piler inn i solnedgangen."
Merida, alt det arbeidet, all den tiden brukt på å forberede deg,
skolert deg, gitt deg alt det vi aldri hadde.
Jeg spør deg, hva forventer du at vi skal gjøre?
Avlys samlingen. Ville det tatt livet av dem?
Du er dronningen.
Du kan si til lordene at prinsessen ikke er klar for dette.
Faktisk, hun kommer kanskje aldri til å bli klar for dette, så sånn er det.
God dag til deg. Vi forventer krigserklæringen din i morgen.
Jeg forstår at dette må virke veldig urettferdig.
Selv jeg hadde noen reservasjoner da jeg skulle forloves.
Men vi kan ikke bare rømme fra den vi er.
Men jeg ville ikke livet mitt skal være over.
Jeg vil være fri!
Men er du villig til å betale den prisen friheten din vil koste?
Jeg gjør ikke dette for å straffe deg.
Hvis du bare kunne prøve å forstå at jeg gjør dette ut av kjærlighet.
Men det er mitt liv, det er...
Jeg er bare ikke klar.
Hvis du kunne se, hvis du bare kunne...
Jeg tror jeg kunne hjulpet deg å forstå hvis du bare ville...
...høre etter. ...høre etter.
Jeg sverger, Angus, dette kommer ikke til å bli noe av.
Ikke hvis jeg har noe jeg skulle ha sagt.
MacGuffin!
MANNSKAPET: MacGuffin!
- Dingwall! - Dingwall!
- Macintosh! - Macintosh!
Du ser virkelig nydelig ut.
Jeg kan ikke puste.
Åh, hysj da! Snu deg rundt.
Jeg greier å ikke bevege meg.
Det er alt for stramt.
Det er perfekt.
- Merida? - Mor?
Bare..
Husk å smile.
- Hei, de kommer.
På plass alle sammen. På plass.
Jeg er fin nok, kvinne! La meg være.
Min lord!
Jeg ønsker å kunngjøre ankomsten til lordene...
- Au! - Hvem er der? Hvem er der?
Gutt!
Så, her er vi... Øh..
-...de fire klanene. - Ja.
- Øh... Samlet...
-...for å...
-...presentere frierne. -...presentere frierne.
- Klan Macintosh.
- Macintosh!
Deres Majestet, la meg presentere min arvtaker og etterkommer,
som forsvarte vårt land mot invasjonen i nord,
og som med sitt sverd, Blodigdolken,
egenhendig beseiret 1,000 motstandere.
Macintosh!
- Klan MacGuffin!
MacGuffin!
Gode Majestet, la meg presentere min eldste sønn,
som senket vikingene sine langskip,
og som kun med nevene beseiret 2,000 motstandere.
MacGuffin!
Klan Dingwall.
Dingwall!
Jeg presenterer min eneste sønn
som var beleiret av 10,000 romere
og han tok ut en hel armada på egen hånd.
Med en hånd, han var...
Med en arm styrte han skipet
og med den andre holdt han sitt mektige sverd
og knuste hele den angripende flåten.
- Løgner! - Hva? Jeg hørte deg.
- Kom igjen. Si det til mitt ansikt.
Eller er du redd, uforskammede frekkas,
redd for å rote til det fine håret ditt?
- Vi har i det minste hår. - Og et fullt sett med tenner.
Og vi gjemmer oss ikke under en bro, ditt gamle, gretne troll.
Er det le dere vil, hæ?
Lille Dingwall!
Kom deg vekk!
Skallebank dem! Skallebank dem! Slik skal det gjøres...
Greit.
Slutt opp!
Nå som det der er ferdiggjort, og dere har fått skværet opp med hverandre.
Vis litt anstendighet.
Og ikke mer slåssing.
- Vil du ha en til?
Jøss, du er hensynsløs.
Det var ikke jeg som startet. Det var...
Min gode Dronning, jeg skammer meg. Du har mine ydmyke unnskyldninger.
- Vi mente ikke å være uforskammet. - Unnskyld, kjære, jeg... Men...
- Ja, kjære.
Nå, hvor var vi?
Ah, ja. I henhold til våre lover,
og som en del av vår kulturarv,
kan kun den førstefødte av de fire store lederne
delta i tevlingen. - Førstefødte?
Og dermed konkurrere om hånden til Prinsessen av Dun Broch.
For å vinne denne fagre møy, må de vise seg verdig
gjennom bragder innen styrke eller våpen i tevlingen.
Det er tradisjonelt at utfordringen velges av prinsessen...
Bueskyting! Bueskyting.
Jeg velger bueskyting.
- La tevlingen begynne!
Trekk!
- Trekk!
- Jeg skal bare ta en.
Hei, jeg har sagt at dere ikke har lov...
Tiden er her!
- Bueskyttere, på plass! - Ja, bueskyttere, på plass.
Og må den heldige pilen finne sitt mål.
Oj! Kom igjen.
- Jeg tenker han skulle ønske han heller kastet tømmerstokker.
- Eller holdt oppe en bro.
Du traff iallfall målet, sønn.
Um, det der er attraktivt.
- Jeg fikk den! - God arm.
Og slike skjønne hårlokker.
- Fergus. - Hva?
Åh, det lille lammet.
Åh, kom igjen. Skyt, gutt!
Godt gjort, gutten min. Godt gjort.
- Kos dere med dette!
- Det er gutten min.
Vel, dette er jo storartet, eller hva?
- Gjett hvem som kommer til middag? - Fergus.
Og forresten, håper du ikke har noe imot å bli kalt Lady Ding...
- Jeg er Merida.
Den førstefødte etterkommeren av Dun Broch klanen.
Og jeg skal skyte for min egen hånd.
Hva er det du gjør?
Merida!
Pokker ta kjolen.
Merida, stopp dette nå!
Du våger ikke å skyte en pil til.
Merida, jeg forbyr det.
Hjelpe meg! Jeg har fått nok av oppførselen din, jente!
- Det var du som ville at jeg... - Du ydmyket dem.
- Du ydmyket meg. - Jeg fulgte bare reglene.
Du vet ikke hva du har gjort!
- Jeg bryr meg ikke hvordan jeg... - Det ender i ild og sverd hvis det ikke blir satt rett.
- Bare hør etter! - Det er jeg som er Dronning!
Du skal høre på meg!
Dette er så urettferdig!
Ha! Urettferdig?
Du er aldri der for meg.
Dette ekteskapet er det du som vil ha.
Har du noen gang spurt hva jeg vil? Nei.
Du går rundt og sier hva jeg kan gjøre, og hva jeg ikke kan,
og prøver å gjøre meg om til deg.
Vel, jeg har ikke tenkt å bli som deg.
Åh, du oppfører deg som et lite barn.
Og du er et uhyre.
- Det er det du er! - Åh, Merida.
- Jeg skal aldri bli som deg. - Nei, ikke gjør det.
- Jeg vil heller dø enn å ende opp som deg!
Merida, du er en Prinsesse,
og jeg forventer at du oppfører deg som en. - Mamma!
Merida!
Åh, kjære vene.
Ah!
Åh, nei. Hva har jeg gjort?
Angus!
Kom igjen, Angus!
Angus!
Hvorfor har vettelysene ført meg her?
Åh, se deg rundt.
Si ifra hvis du finner noe du liker.
Alt er satt til halv pris.
Uhm...
- Hvem er du? - Bare en beskjeden treskjærer.
Uhm...
Jeg forstår ikke...
- Ser du noe du liker?
Kanskje noe underfundig for å lysne opp et utrivelig kammer?
Men vettelysene, de...
Åh! Denne er helt spesiell!
Jeg kan gi deg et godt tilbud på denne.
- Feiekosten din!
- Den feide gulvet helt på egenhånd. - Ikke vær tåpelig.
Tre kan ikke tilegnes magiske egenskaper.
Jeg burde kunne det. Jeg er en he... En skjærer.
Av tre.
Åh, hva med denne samtalestarteren? Den er laget av barlindtre.
Hardt som en stein.
Den er utstoppet.
- Det er frekt å glo. - Ææh! Kråken snakker!
Det er ikke alt jeg kan.
La-la-la-la-la-la
- Du er en heks! - Treskjærer!
Det er derfor vettelysene ledet meg her.
- Treskjærer! - Du kan forandre skjebnen min!
- Treskjærer! - Du forstår, det er min mor.
Jeg er ikke en heks! Alt for mange utilfredse kunder.
Hvis du ikke har tenkt å kjøpe noe, så kom deg ut.
- Nei! Lysene ledet meg her! - Jeg bryr meg ikke!
- Kom deg ut! Vekk med deg! - Jeg kjøper alt sammen.
- Hva? Hva sa du? - Alle utskjæringene.
Vel...
Og hvordan har du tenkt å betale for dette, kjære deg?
- Med denne. - Hv...
Åh, store meg, den er nydelig.
For den kan vi leve i flere måneder.
- Alle utskjæringene og en trylleformel.
Er du sikker på du vet hva du gjør?
Jeg vil ha en trylleformel som forandrer min mor.
Det vil endre på skjebnen min.
Hm... Greit.
- Hvor skal du?
Slik.
Hva gjør du for noe?
Du tryller aldri der du skjærer.
Veldig viktig.
Sist gang jeg gjorde dette var det for en prins.
Forsiktig med øynene. Trangbukse.
Han forlangte at jeg ga ham styrken til ti menn.
Og han ga meg denne som betaling for trylleformelen.
En trylleformel som ville endre skjebnen hans.
Og fikk han det han lette etter?
Ja.
Og han fikk med seg et spesielt lekkert ostebord skåret ut av mahogny.
Nå, hva trenger jeg? Ah!
- Bittelitt av dette
Ah.
Slik.
Og nå, la oss se. Hva har vi her.
Hei!
Uhm, en kake?
- Vil du ikke ha den? - Jo! Jeg vil ha den.
Og du er er sikker på at hvis jeg gir denne til min mor,
så vil jeg endre skjebnen min?
Stol på meg. Det vil den, kjære.
Forvent levering av kjøpet ditt innen to uker.
Åh, åh...
Hva var den saken med trylleformelen?
Sa du noe om...
...trylleformelen?
Mor'du, Mor'du, tiden har kommet for at alle oss skal slakte deg.
Mor'du, Mor'du
- Merida. - Mamma!
Åh, uhm... Jeg, uhm...
- Åh, jeg har vært så engstelig for deg. - Var... Var du?
Jeg visste ikke hvor du var blitt av eller når du ville komme tilbake.
Jeg visste ikke hva jeg skulle tro. Åh, hva har skjedd med kjolen din?
Åh, Angus kastet meg av. Men jeg ble ikke skadet.
Vel, du er hjemme nå, så da er saken over.
- Er det sant? - Jeg har roet ned lordene for nå.
Din far er der ute og "underholder" dem.
Smak på sverdet mitt, du fæle bjørn
Du slukte hele beinet mitt
Jeg skal jakte deg, for så å flå deg, og henge hodet på en knagg...
Men selvfølgelig, vi vet begge to at en avgjørelse må bli tatt.
- Hva er dette? - Et fredstilbud.
Jeg laget den. Til deg. Spesielt.
Har du laget denne til meg?
Mm.
Åh, interessant smak.
- Hvordan føler du deg? -Hva... Hva var det?
- Annerledes? - Mm...
Syrlig og, uhm, bitter.
Har du endret mening angående giftermålet og alt det der?
Åh, det var bedre.
Nå, la oss gå opp til lordene
og legge alt dette oppstyret bak oss?
Hm?
- Mor? - Jeg føler meg svimmel, sånn plutselig.
Det begynner å gå rundt for meg.
- Mor! - Åh, jeg føler meg ikke så vel.
Uhm... Hva... Hva tenker du om giftermålet nå da?
Merida! Åh, bare hjelp meg opp på rommet mitt.
- Greit, det er bra. Det er bare bra.
Litt til venstre. Det er bra. Litte grann til venstre. Det er bra
Det er bra nok.
Nå, kom dere ut av veien, gutter. Jeg vil ikke at dere skal spolere skuddet mitt.
- Hva? - Min kjære dronning.
Vi har ventet, tålmodig.
Milords, jeg er litt ute av form for øyeblikket.
Men dere skal få deres svar.
- Åh! - Ehm?
Om litt.
Nå, hvis dere bare... kan unnskylde oss.
- Elinor, se!
Det er Mor'du!
Elinor? Går det bra, kjære?
Fint. Jeg har det bra.
Fortsett med å hevne beinet ditt, du. Åh...
Greit. Dere hørte henne, gutter.
Jeg drømmer om den perfekte måten å drepe den djevelen.
Bare bruk all den tid du trenger for å bli bra igjen, mamma.
Og så, om litt, så har du kanskje noe nytt å si angående giftermålet.
Hva var det i den kaken?
Kake.
Mor?
Så jeg kan bare fortelle dem at bryllupet er avlyst da?
Mamma?
Bjørn!
Mor?
Du er... Du er en bjørn!
Hvorfor en bjørn?
Åh, den lusne heksen ga meg en lumsk trylleformel.
Det er ikke min feil.
Jeg spurte henne ikke om å forandre deg til en bjørn.
Jeg ville bare at hun skulle forandre... Deg.
-Hysj. Hørte du det?
Det er noe som ikke stemmer.
Det er ikke vits i å klandre meg. Det er heksen som er skyldig.
Den storøyde, gamle heksen.
Øyne overalt.
- Helt utrolig.
- Jeg skal få henne til fikse dette.
Hvorfor er det alltid jeg som får skylden? Det er rett og slett ikke rettferdig.
Alle sammen, følg etter meg.
Og vær ekstra på vakt.
Så er vi i gang igjen. Nok en jakt rundt i slottet.
Men vi har jo ikke spist dessert enda jo.
Jeg har ikke peiling.
Mamma, vi kan ikke gå ut der.
Mor! Vent!
Hva er det du gjør? Far. Bjørnekongen?
Hvis han får så mye som et glimt av deg, så er du død.
Enda mer av den dørgende kjedelige underholdningen din!
Åh, og hva er det vi egentlig ser etter?
Mor!
..min herre?
Best å føye ham. Han er jo tross alt Kongen.
Han er som en hund med den nesen hans.
Mor, vent.
- Vi må gå....
- Følg etter meg.
Stopp.
Stopp!
Du er dekket i pels.
Du er ikke naken.
Det er ikke som om noen kommer til å se deg.
Nå har du virkelig stelt det i stand.
Maudie!
- Ro deg ned, jente. Hva er det?
Spytt det ut, Maudie!
En bjørn!
Jeg visste det!
Kan du høre på meg?
- Vi kan ikke gå den veien. Du kommer til å bli sett.
Fort, denne veien.
Mor?
Mor? Åh!
- Åh!
Hm?
En heks forvandlet mamma til en bjørn. Det er ikke min feil.
Vi må få henne ut av slottet. Jeg trenger deres hjelp.
Åh, greit.
Dere kan få desserten min de neste to... Tre ukene.
Greit. Ett år.
- Hørte du det? - Hysj.
- Der er den!
Kom igjen, gutter!
Der er den!
- Kom igjen, mor.
Tror du vi bør legge en felle?
Vær stille!
- Der er han!
Jeg er sikker på den gikk denne veien.
Du kan se huset mitt herfra.
Den må ha grodd vinger.
Eller flydd av gårde på en kjempefugl.
- Kanskje det var en drage. - Bjørn i slottet!
Gir ingen mening. Den kan ikke åpne dører akkurat.
Han har jo store kjempelabber!
La oss komme oss inn igjen.
- Den er låst. - Dingwall var sistemann opp.
Jeg holdt den åpen med en stokk.
Hva så du, Maudie? Bare spytt det ut.
Åh, for gud skyld, Maudie, kan du komme til sansene?
Maudie, kjære, kom her! Det er greit nå.
Kom igjen, mor. Fort.
Hysj.
Det kommer til å gå bra med dem. Gjør det ikke, gutter?
Mor, vi må forte oss.
Jeg kommer tilbake snart.
Som belønning kan dere forsyne dere med hva dere vil.
Greit!
Hvor er disse lysene?
Kom frem, lys. Kom frem nå da.
Vis meg veien til heksen sin hytte.
Jeg er her!
Greit. Ikke kom ut nå som moren min ser på.
Jeg stod akkurat her, og så dukket vettelysene opp rett der borte.
Og så var det en hel sti av dem som førte meg inn i skogen.
Åh, tror hun vi bare tilfeldigvis skal finne veien tilbake til hytten?
Åh, mor, jeg kjenner igjen dette stedet.
Hytten til heksen...
Det er denne veien! Kom igjen! Fort!
Jeg kan ikke tro det. Jeg fant den.
Nei. Hun var jo her.
Nei, virkelig, hun var nettopp her.
Åh, vent.
Nei.
Nei, nei. Nei! Nei!
- Åh.
Velkommen til den Listige Treskjæreren,
hvor vi selger treskulpturer og andre spesialiteter med bjørnetema.
Jeg er helt utsolgt for øyeblikket.
Men hvis du ønsker å forhøre deg angående portretter eller bryllupskake-topper,
hell flaske en i gryten.
Hvis du ønsker menyen i gælisk, flaske to.
Hvis du er hun rødhårede jenten, flaske tre.
For å snakke med en levende homunkel...
Prinsesse, jeg har dratt til Wickerman-festivalen i Stornoway
og kommer ikke tilbake før til våren.
Det var en ting jeg glemte å fortelle deg om trylleformelen.
Etter den andre soloppgangen, så blir trylleformelen permanent,
med mindre du husker disse ordene.
Skjebnen vær endret,
let innvendig,
reparer båndet
som stoltheten røk.
"Skjebnen vær endret... Reparer båndet." Hva kan det bety?
En gang til.
Skjebnen vær endret,
let innvendig,
reparer båndet
som stoltheten røk.
<Det var det. Ta-ta.
Og forresten, takk for at du handlet hos den Listige Treskjærer.
Nei. Nei! Hvor ble det av deg?
- Velkommen til den Listige Treskjæreren... -Hva?
..for alle dine...
Kanskje det finnes en bok med trylleformler her. Begynn å lete. Vi trenger flere flasker.
Jeg har dratt til Wickerman-festivalen i Stornoway...
Takk for at du kom innom. Ha en flott dag.
Vi finner ut av det i morgen.
Min lille modige jente, jeg er her.
Jeg kommer alltid til å være her.
Uhm... God morgen.
Så...
- Hva er meningen med alt dette?
Åh.
Hva?
Beklager. Jeg snakker ikke bjørn.
Åh.
Ah!
- Du fant dem ved bekken altså? - Mm-hm,
De er søtvier-bær.
Mm.
De er giftige.
Hvor fant du dette vannet? Det er fullt av makk i det.
Kom igjen.
Frokost.
Åh, vent nå litt. Du mener jo at en prinsesse ikke burde eie våpen.
Uh-huh...
Sånn...
Vær så god.
Hvordan vet du at du ikke liker det hvis du ikke prøver en bit?
Mm.
Hei!
Hvor skal du?
Mor, kom tilbake.
- Æh...
- Åh...
Mor, er det deg?
Uhm, mor?
Du forandret deg,
Som om du var en bjørn...
Jeg mener, som du var en bjørn på innsiden også
Et vettelys.
- Mor!
Stopp det!
Mor, nei!
Mor...
- Hjelpe meg, er det mulig?
Mor, jeg vet du er redd,
du er trøtt og du forstår ikke,
men vi må holde hodet kaldt.
Bare ro deg ned.
Hør etter.
De viser oss veien.
Mor, se.
Hvorfor brakte lysene oss her?
Hvem enn de var, så har de vært borte veldig lenge.
- Jeg har det fint, mor.
Bare bra.
Det er, uhm,
en tronsal.
Er det mulig at dette er det kongedømmet
du fortalte om i den fortellingen?
- Den med prinsene?
En,
to,
tre,
fire.
Den eldste.
Splittet, slik som veggteppet.
Trylleformelen. Det har skjedd før.
"Styrken til ti menn"
"Skjebnen være endret."
"Endret skjebnen hans"
Åh, nei.
Prinsen ble til...
- Mor'du.
Mor, vi må komme oss tilbake til slottet.
Hvis vi ikke forter oss, kommer du til å bli som Mor'du.
En bjørn!
En ordentlig bjørn. For alltid!
- "Reparer båndet som stoltheten røk."
Heksen ga oss svaret. Veggteppet.
- Mor, har du en bedre idé?
Det får holde.
Ikke mer snakk. Ikke mer tradisjon.
Vi avgjør dette nå!
Du er Kongen.
Du får bestemme hvilken av våre sønner som skal gifte seg med din datter.
Ingen av deres sønner er verdig min datter.
Da er alliansen vår brutt. Dette betyr krig!
De kommer til å ta liv av hverandre.
Du må stoppe dem før det er for sent.
Jeg vet, jeg vet!
Men hvordan kommer vi oss forbi det der, og opp til veggteppet
når de holder på å fly i flint?
- Åh!
- Hva gjør du her, jenten min? - Det er i orden, far.
Jeg, uhm...
Jeg har...
Vel, dere forstår, jeg...
Jeg har snakket med dronningen.
- Er det så? - Ja, det er det.
- Vel, hvor er hun da? - Hun, uhm...
Hvordan vet vi at dette ikke er triks og fanteri?
- Jeg ville aldri... - Dette er meget uvanlig.
- Hva er det du tøyser med? - Hvor er dronningen?
Vi gidder ikke høre mer på dette tullet.
- Riktig. La oss se henne. - Hold munn!
Vel, jeg, uhm...
Uhm...
Det fantes en gang, for lenge siden, et kongedømme.
Hva er meningen med dette?
Det kongedømmet havnet i krig
og kaos og ruiner...
Åh, kom igjen. Vi har alle hørt den fortellingen. Et fortapt kongedømme.
Ja, men den er sann.
Jeg vet nå at en egoistisk handling kan snu skjebnen til et helt kongedømme.
Meh, det er bare en legende.
Legender er lærdommer.
De har ofte en sannhet i seg.
Vårt kongedømme er et ungt et.
Våre historier har ikke rukket å bli legender.
Men gjennom dem, dannet vi vårt eget bånd.
Våre klaner var en gang fiender.
Men da fiender truet med å invadere oss via sjøen,
sto dere sammen for å forsvare våre land.
Dere sloss for hverandre.
Dere våget alt for hverandre.
Lord MacGuffin, min far reddet livet ditt
da han stoppet en pil, mens du løp for å hjelpe Dingwall.
Sant, og det vil aldri bli glemt.
Og, Lord Macintosh,
du reddet min far da du kom ridende inn
og stoppet fiendens avansering.
Og vi kjenner alle til hvordan Lord Dingwall brøt fiendens linje.
Med et mektig spydkast!
Jeg siktet på deg, din store nepe.
Historien til dette kongedømmet er en mektig en.
Min far samlet deres styrker
og dere kronet ham til Konge.
Det var en allianse smidd i heltemot og i vennskap
og den har overlevd helt til denne dag.
Men jeg har vært egoistisk.
Jeg har forårsaket en stor splid i dette kongedømmet.
Skylden er min, og bare min.
Og jeg vet nå at jeg må rette min feil
og reparere vårt bånd.
Og så, er det spørsmålet rundt giftermålet.
- Jeg har bestemt meg for å gjøre det som er rett
og...
...og...
...bryte med tradisjonen.
Min mor...
...dronningen, føler at...
...uhm, i sitt hjerte
at jeg...
...at vi bør være fri...
...til å skrive våre egne historier...
...til å følge våre hjerter...
og finne kjærlighet når vi er klar for det.
- Det var... Nydelig.
Dronningen og jeg gir dere valget, mine herrer.
Kan våre unge få lov til å bestemme selv hvem de vil elske?
Hæ?
Vel, siden du tydeligvis allerede har bestemt deg,
så har jeg en ting jeg vil si.
- Dette er... - En storartet idé!
Gi oss vår egen stemme når vi skal velge vår skjebne.
- Hva? - Ja. Hvorfor skulle ikke vi få bestemme?
Men hun er Prinsessen.
Det var ikke jeg som valgte henne. Det var din idé.
Og du... Føler du det samme?
- Bra?
Vel, da var det avgjort.
La disse guttene prøve å vinne hennes hjerte, før de vinner hennes hånd.
Hvis de kan.
Jeg sier, at lille Dingwall har en liten sjanse.
Greit. For en gangs skyld er vi enige.
- Det var min idé i utgangspunktet.
Akkurat som din mor.
Din lille kjeltring.
- Uhm... Alle til kjelleren!
La oss åpne kongens egne reserver for å feire!
Psst. Hent de små glassene.
Åh, veggteppet!
Reparer båndet...
Sy det sammen. Det vil forandre deg tilbake.
Vi trenger bare nål og tråd.
- Mor?
Mor? Ikke nå.
Nei. Vær så snill, ikke nå.
- Mor...
- Hysj.
-Elinor, kjære, du kommer aldri til å gjette hvem som løste det lille problemet med frierne.
Elinor!
Det kan ikke være sant! Elinor, svar meg, jenten min!
Elinor!
- Merida.
- Hva? - Far, nei! Det er ikke det du tror.
- Merida, kom deg unna! - Nei!
Nei, far! Ikke skad henne!
- Kom deg ut herfra!
Merida! Nei!
- Nei!
- Mor.
Det er i orden. Det går bra. Det er ingenting. Bare et lite sår. Mor!
- Min herre!
Fergus.
- Bjørn!
Far!
Det var nære på, jenten min. Den hadde deg nesten. Er du skadet?
Det er din hustru, Elinor.
Lukk porten!
- Du gir ingen mening! - Det er sant!
Det var en heks og hun ga meg en trylleformel. Det er ikke Mor'du.
Mor'du eller ikke, jeg skal hevne din mor!
- Jeg kan ikke risikere å miste deg også. - Nei, far. Hør etter hva jeg sier.
Hør etter! Du kan ikke!
- Det er din hustru Elinor! - Maudie, ta denne og ikke slippe henne ut.
- Hva med bjørnen? - Bare bli der.
Åh...
Kom igjen, dumskaller! Yah!
Mor!
Nei.
Nei. Mor.
Maudie. Maudie!
Jeg trenger deg!
Nå!
Åh, nei.
Maudie.
Hent nøkkelen.
Yah!
Åh, Maudie!
Nål og tråd. Nål og tråd. Nål og tråd.
Han løp den veien!
Nål og tråd. Nål og tråd. Nål og tråd.
Åh, du skjønneste!
En, to... Huh?
Forsiktig, Hamish.
Der er han.
Vi har sporet hans nå!
- Tilbake, tilbake, tilbake! - Ta ham!
Angus! Forsiktig, gutten.
Hubert, Harris, hjelp Hamish.
Forsiktig med sverdet! Du kommer til å hugge armen av noen...
Vi har han nå!
- Gi meg en hjelpende hånd her! - Hardere, Dingwall!
LORD DINGWALL: Der er jo bare jeg som drar her, jo.
LORD MACGUFFIN: Og ned på bakken med deg, din djevel.
Ferdig!
Ja!
- Hah!
- Kom dere tilbake. Det er min mor. - Har du gått fra vettet, jenten min?
- Mor, er du skadet?
Merida!
- Jeg vil ikke la deg drepe min mor!
- Gutter!
Gutter?
- Mor'du! - Drep ham!
Din djevel!
Bare prøv deg! Jeg skal ta deg med mine bare hender!
Mor!
Den andre soloppgangen.
Nei...
Jeg forstår ikke... Jeg...
Åh, mor, jeg beklager.
Alt dette er min feil.
Jeg gjorde dette mot deg.
Mot oss.
Du har alltid vært der for meg.
Du ga aldri opp.
Jeg vil bare ha deg tilbake.
Jeg vil ha deg tilbake, mamma.
Jeg elsker deg.
Mor! Du er tilbake!
Du er forandret!
Åh, elskling,
det har vi begge.
Elinor!
Åh, åh, åh!
Elinor! Åh!
Ah!
Uhm... Ææh!
Åh, kjære.
Du er tilbake. Hun kom tilbake til oss.
Dette er en stor dag for dette kongedømmet. Forbannelsen er over.
Åh! Mor.
Ooh. Ehm... Kjære!
- Eh? - Jeg er naken.
Naken som et nyfødt barn.
Ikke bare glo på meg. Gjør noe!
Hva i all... Se bort, gutter!
Vis litt respekt!
Det der er hva jeg kaller et nakent lite barn!
Merida, Elinor, fort dere. De drar nå.
- Mor! - De har dratt! Kom nå!
Vi må vinke farvel! Bli med!
Farvel! Lykke til! Og måtte dere få medvind på vei hjem!
Men hvordan skjedde dette...
Det er de som sier at skjebnen er noe som ligger utenfor vår kontroll,
at skjebnen ikke er vår egen.
Men jeg vet bedre.
Skjebnen er noe som lever inni oss
Du må bare være modig nok til å se det.
Levering. Signer her, signer her.
Fort deg, treigas. Jeg har ikke hele dagen.